Hej.
Hoćeš li da doručkuješ?
Da. - Stvarno moramo da idemo.
Primljeno u ponedeljak, 27. februara u 19:21.
Zdravo dušo, ja sam.
Kako si?
Sada kada sam sam ovde...
počinjem puno toga da shvatam.
Stvarno sam zavukao glavu u pesak.
Samo sam hteo da budeš srećna.
Hteo sam da progovoriš.
Ali umesto toga ništa nije rečeno.
Nisam te stvarno video.
A sada me više ne vidiš.
Pitam se hoćeš li ikada.
Je li sve ovako brdovito?
Ili ima i ravnice?
Ne, sve je brdovito.
Maud, vidim jednu.
Šta? - Pumu.
Pumu. - Šta? Ne vidim je.
Ostati tu gde si. - Još nisam završila.
Sranje, sranje... - Spasiću te.
Spasiću te. - Da, uradi to.
Sranje. - Ako te vidi, poješće te.
Ako te vidi, ona će te pojesti.
Kretenu.
I onda uzmem pastrmku...
veliku pastrmka. Stavim sam je u rernu. - Da.
Sa ruzmarinom i malo belog luka, ne previše.
Peći ću je polako...
I onda bih...
dodao rižoto...
Frenk. Frenk!
Čekaj malo.
Možeš prići okolo. - Da.
Jesi li ljuta na to kamenje? - Ne, ti si kao jelen.
Pogledaj kako je lepo.
Da, neverovatno.
Ćao.
Dobrodošla na planinu.
Teško da možeš da stojiš. - Moram malo da legnem.
Hajde da legnemo.
Uvek bi hodala, 20 metara ispred mene.
Kao, skoro je izgledalo kao da trči. - Vau.
Bio je trenutak kad se vreme stvarno menjalo.
Izgubio sam je. Nisam znao gde je,
i iznenada, video sam stvarno malu plavu tačku koja dolazi...
hodajući, i skoro je skočila prema meni.
Bila je to Maud. Bila je kao... ona je već bila na vrhu.
Vratila se nazad i onda me je povela naravno... - Vau...
nazad na vrh.
Bilo je stvarno lep trenutak. Bili smo na vrhu,
znaš, a onda držali jedno drugo.
To je tako lepa priča. - Da.
Stvarno si dobar planinar, a?
Da da. - Pa, ona jeste.
Da, ali... ali to je bilo davno
kad smo... kad smo išli na odmor ili išli na planinarenje. - Zašto?
Pa, imali smo... Imali smo loše godine.
Bilo je prilično komplikovano.
Samo za njega.
Ne pričaj o tome.
Dobro.
Da, u redu, društvo!
U redu, pivo.
Živeli.
Da li kažeš "salute"?
Kažeš li, "Salud" ili kažeš...
Salud. - Salute je italijanski.
Dušo...
Pa, sada je moj red. To je bio tvoj red.
Ako izgube, moraju da plate.
Jesi li dobro? - Da.
Ako želiš da ideš, kaži. - Ne, u redu je.
Mogu li igrati nuf?
Idem... idem na koliko? Idem do 12?
Ovaj. - Ovaj, draga.
Da, tačno.
Vau.
Sledeći.
0h.
Odustajem.
Mogu li dobiti ključeve hotela?
Sačekaj 15 minuta i poći ću i ja. - Želim da idem sada.
Vidimo se kasnije.
Ćao. - Zdravo.
Šta je ovo?
Ali kako...
Ne znam.
Mislila sam... - Šta si mislio?
Stvarno? - Mislio sam...
Ne znam. Možda...
Možda radi.
Šta si mislio?
Iza mojih leđa.
Tebi to nije važno.
Nikada nisi verovala u to. - To mi ne pomaže.
To ne pomaže. Moraš da veruješ u to. - Meni nema nikakve razlike.
To je problem. - Šta hoćeš da kažem?
Da ću otići ako ne možeš da imaš bebu? - Odjebi.
Odjebi.
Samo, odjebi.
Maud... - Toliko sam to dugo radio i sam...
Ne možemo. - Možemo.
Ti ne možeš. - Ja mogu.
Maud, ne možeš. - Ućuti.
Poćećemo sve iznova.
Imate jednu novu poruku i jednu sačuvanu poruku.
Prvo nova govorna poruka
primljena danas u 10:10.
Znaš šta?
Otišla si a servirali su odličan doručak.
To je...
Da sam na tvom mestu, prestao bih...
sa ovim detinjskim ponašanjem...
i vratio se što pre.
Hej, javi mi gde si.
Zdravo. - Zdravo.
Pablo Neruda? - Da.
Baš lepo.
Mogu li da sednem? - Naravno.
Jeste li na odmoru? - Da.
Sama?
Manje više.
Moj suprug je preminuo.
Žao mi je.
Srećom, i dalje imam svoju decu.
Oni su kod kuće...
Koliko ih imate?
Dva..
dečaka i jednu devojčicu. - To nije lako.
Oni su jedini razlog što sam još živa.
Izvinite. - Zdravo.
Dobro jutro. - Zdravo.
Jesi li spavala? - Malo.
Držala me budnom čitavu noć.
Noći su užasne. Još se sećam toga.
Izgledaš veoma umorno.
Mogu da je držim ako želiš, pa možeš jesti.
Misliš da? - Da.
Da li želiš da odeš do te dame da mogu da jedem?
Hvala. Nastavi.
Mama je ovde.
Kako se zove? - Karla.
Karla? - Zove se Karla.
Zdravo, Karla.
Ššš.
Šta ti želiš?
Hej, tu sam.
Šta hoćeš?
Treba li ti čista pelena?
Veoma tiho.
Dođi, dođi...
Ćuti, nije to ništa. Ovde sam.
Dođi, dođi...
Dobro.
Da, u redu je. Nastavi.
Dobro.
Ne plači.
Gđice, šta nije u redu? Otvorite.
Otvori.
Daj mi je. Daj mi je.
Daj mi je. Brzo.
Pomoć.
Ta žena je luda.
Stvarno. Želi da mi uzme dete.
Dođi, dođi.
Zdravo. - Zdravo.
Gde ideš? - Ne znam. Na sever.
Idemo na sever. - Dobro.
Zdravo? - Gde ideš?
Za Botalkuru? - Da, da.
Uđi.
Imate četiri nove poruke i jednu sačuvanu poruku.
Isuse Maud, stvarno sam je imao.
I mislio sam da bi razdvajanje pomoglo.
Gde si dođavola? Gde?
Vaš račun. - Hvala vam.
Daj mi to.
Ouč. - Pazi glavu. Povuci.
Zaglavio se. - Povuci.
Ok, ćao. - Ćao, hvala.
Srećno.
Zdravo. - Zdravo, lepa.
Mogu li dobiti jedan?
Moje ime je Mesi. Koje je tvoje?
Ronaldo.
Potreban joj je vazduh.
Ne obraćajte pažnju. Priča besmislice. Lud je kao i njegova majka.
Mama nije luda. - Ona je kurva.
I ko je zaključao ta prokleta vrata?
Ti ponovo, tačno. Samo praviš gluposti.
Ideš li, ili ostaješ sa svojom devojkom?
Ja sam Mesi i ostajem ovde. - Mesi.
A ti, dušo?
Hmm? - Jesi li sama?
Ne, čekam nekoga.
Idem u Kalamu. Želiš li vožnju?
Molim te.
Dođi.
Imate jednu novu poruku. Prvo nova govorna poruka.
Zdravo dušo, ja sam.
Sećaš se, rekao sam: Hajde da počnemo sve ponovo.
Mislio sam da je to dobra ideja.
I bilo mi je veoma lakše.
I mislio sam da ćeš odustati.
Jesi li...
Da li si odustala od nufa?
Ovo je Mesi. - Mesi?
Igra za Barselonu. - Dobro.
Mesi. Broj 10.
Da li je dobar? - Da.
A ti, plavušo?
Odakle si? - Iz Kanade.
Kanada? - Da.
A zašto si ovde?
Zbog hrane. - Hrane?
Koje jelo poznaješ?
Empanadas.
Šta još?
A... panadas sa sirom.
Došla je u Čile da jede pitu sa sirom.
Pajkani. - Prokletstvo, policajci.
Ovde.
Nosiš li nešto? - Ne.
Drogu? - Ne.
Sigurno? - Da.
Dobro, inače ću te ubiti.
Dobro.
Dobar dan. - Dobar dan.
Možeš li izaći sa papirima?
Znate li da ste počinili krivično delo?
Ima lepe noge.
Slatka stvar.
Želeo bih da je kresnem u kabini.
Šta je bilo? Zar ne misliš da je zabavno?
Baš si pametan kao i tvoja mama. - Moja mama je predobra za tebe.
Kako se usuđuješ?
I? - Sve je u redu.
Idemo, plavušo. U redu, idemo.
Ha, ha!
Dobar posao, Mesi.
Tamo.
Ah, ah, ah, ah, ah, ah.
Ah!
Gooooool! - Mesi!
Ponovo sam ti ga dao, starče. - Odlazi.
Šta? Odlazi, problemu.
Šta kažeš? - To nije bio gol.
Bio je gol.
U redu, pređi sad.
A ti, dušo?
Jesi li u braku? Imaš li dece?
Ne mogu da podnesem decu.
Zašto putuješ sa strancem?
Što da ne? - Tata.
Šta? Mogu da dobiješ malo siće?
Ponovo hoćeš novac?
Nastavljaš da gnjaviš.
Taj mali mora postati čovek kao njegov otac.
Pravi čovek.
Mora da bude jak.
Tvrd, jer je život tvrd.
Ne želim da postane neki čudak.
Razumeš?
Zdravo. - Zdravo.
Zar me nećeš upoznati sa tom zapanjujućom stvari?
Hej drugar, nemoj biti tako nepristojan.
Kako to misliš? - Sedi.
Zašto se svet podelio na divne i ružne ljude?
Šta?
Kakva divna žena.
Samo polako. - Voleo bih sve da joj dam.
Ne obraćaj pažnju na njega.
Šta si naumio? - Zašto?
Ne možeš tako da se ponašaš? - Šta nije?
Ona je sa mnom, čoveče.
Nije ništa. Ne smeta joj. - Da, smeta joj.
Jesi li ljut? - Ok, hvala za hranu.
Nemoj da ideš. - Vodim Mesija sa mnom.
Ne, ne, ne. Pfft!
Plavušo.
Šta se događa?
Sranje.
Ne.
Ja... ha?
Zavrćeš me. Dođi ovamo. - Ne.
Odjebi. Ne.
Zavrćeš me.
Tata.
Hoće li biti u redu? - Da.
Zdravo, Frenk govori. Ja nisam tu. Ostavite poruku posle zvučnog signala.
Santjago je divan. - Aha.
Valpo takođe. Mogli bi otići tamo.
Ili idite u La Serenu. Ima divno zvezdano nebo.
I nema zagađenog vazduha.
Kladim se da nikada nisi videla ništa slično tome.
Pokušavam da prestanem.
Šta?
Pušenje.
Puno smo duvala.
Već sam zaboravila.
A nouf? - Ne više. Sve se promenilo.
Imam sina.
Ali njegov otac mi je...
nepoznat.
To su bili divlji dani.
Koliko je star?
Ko? - Vaš sin.
Sedam. Ne...
Osam.
Da. - Sedam ili osam?
Osam.
Mesi.
Gde ti je majka?
Mesi.
Daleko. - Gde je daleko?
Kalama.
U redu, i...
tvoji roditelji. Jesu li još uvek zajedno?
Dobro.
Zovi svoju majku.
Znaš li njen broj telefona?
Zdravo.
Jesi li dobro spavala? - Da.
Kao beba.
I, Mesi?
Veza se prekinula. - Prekinula?
Želiš li jaja, šampione?
Hoće li i tvoja majka jaja?
Da.
U redu, Mesi, hajde da igramo igru. Ja sam tvoja majka, zar ne?
Ne, ne, ne.
Zaista to mislim. Ja sam tvoja majka.
Izgledaš baš kao Papelučo.
Vi ga znate? - Da.
Nije važno. Kako se zoveš? - Mesi.
Šta? - Mesi.
Mesi?
Kao fudbaler?
Lepo. Šta ćeš da radiš danas?
Šta ćemo da radimo, mama?
Ne znam. Nemam pojma.
Zdravo, Maud. Zvala si me.
Kako si? Slušaj, baš sam video pumu.
Nestvarno. Sav se tresem. Trebala si da budeš ovde.
Sećaš se da si uvek govorila: zajedno možemo osvojiti svet.
I ja u to verujem.
Mi protiv ostatka.
Santjago.
Dobro slušaj vozača, Ok?
On zna kad treba da se skineš.
Santjago? - Da.
Dobro.
A sutra ćeš videti svoju majku.
I Mesi...
Čuvaj se.
Hej.
Ti. Zar ne ideš u pogrešnom pravcu?
I gde ideš?
Ti si iz Holandije. Video sam to u pasošu.
I znam da te zovu Diego.
Izvinite.
Vidi. - Da, da.
Mama, pogledaj.
Ćao.
Sviđa ti se ovo, zar ne?
Jače.
Još jače.
Mesi, idemo.
Dođi. - Dobro.
Jedan, dva, tri... - I zbogom.
Maud!
Huh?
Holandeza.
Jesi li slušala moje poruke? - Da. Videla si ga.
To je stvarno bizarno. - Bilo je odlično.
Stvarno? - Da, stvarno kul.
Pešačio sam tamo danima. Baš je lepo.
Nekako sam ušao u ritam i zaboravio na sve misli.
Da. - To razjašnjava stvari.
Nisam bio tamo za tebe.
Tokom tih razgovora. - U bolnici.
Napravio sam greške.
Možda smo premalo razgovarali. Ali to nije važno.
Ono što imamo je zaista dobro.
Ali pomislio sam...
ako bi isto uradili, išli na planinarenje... Ne, ne to.
Ali ples ili crtanje. To je ono što voliš, zar ne?
Da se nešto slično desi i tebi i stvari će postati lakše.
Idemo. - Da, sačekaj malo.
Idemo. - Da da.
Ko je on?
Ovo je Mesi.
Zar ne bi trebalo da ode kod svoje majke? - Idemo.
Tako da možemo malo da razgovaramo.
Hajde. - Imaš li nešto? Značenje?
Da postaješ stara Maud. Da ti...
Ja ću ga odvesti. Hajde.
Vidimo se.
Trči.
Vidi.
More.
Ćao.
Hoćeš li da se trkamo? - Dobro.
I tu si bio.
A onda si otišla.
Bio sam tako srećan što te vidim.
Nadao sam se da je sve moguće.
Nadao sam se da još uvek postoji ljubav između nas.
I bila je.
Hvala Bogu.
Ali ono što sam se nadao da će ti mnogo značiti, nije.
Tek sada! Vidm da ne možeš...
da budeš sa mnom.
Možda sam uradio nešto pogrešno.
Ne mogu to da poništim.
Ne bih ni znao kako.
Gladan sam. - Da.
Kad idemo?
Gladan sam i žedan. Idemo.
Idemo. - Prestani da se žališ.
Moja majka mi uvek kuva lepe stvari. Ne pije po celi dan.
Očigledno je da nemaš decu. Ne znaš ni kad su gladni.
Kurvo.
Mesi!
Ćao.
Boli li?
Nisam ljuta na tebe, ljuta sam na sebe.
Znaš, bolje je biti dobra kurva, nego loš fudbaler.
Ideš li?
Zdravo, sunce. Zdravo, šampione. - Zdravo.
Da ih povedemo sa sobom? - Da.
Da? - Da, da.
Dobro onda.
Je li sve u redu? - Da.
Uđite
Uđite. Već je mrak.
Dobrodošli u našu palatu. - Dobrodošli.
I hop...
Želiš li?
Jesi li na odmoru? - Da.
Da? I ko je ona?
Ona je iz Mađarske i ona je sestra moje majke.
Mađarska. - A šta radiš ovde?
Moja majka je u bolnici, zato sam sa tetom.
Jadno stvorenje.
Ali ubrzo će joj biti dobro, a onda se vraćam kući.
To je ono što volim da čujem. Uvek ostani pozitivan i sa nama će ti biti zabavno.
Put kojim trebaš ići.
Evo, gdine. Džejmi.
Džejmi. - Hej, momci.
Kako si? - Dođi.
Zdravo.
Drago mi je da te vidim.
Mališa.
A to je... - Zdravo, ja sam Maud.
Kako si? Dobrodošla. - I mališa.
Ovo je Džejmi. - Kako si?
Dobro. - Zove se Mesi.
Super društvo.
Kakva divna grupa ljudi.
La Makarena. - Znaš La Makarenu.
Ovde, ovde. - Hvataj.
Hvataj.
Maud.
Vau, to je vruće. - Pažljivo.
Ne znam.
Mi vidimo stvari, kao, po prvi put.
Da, možda. - Da. Da. Ne, znam da znaš
Znam da znaš. - Da.
Ti i ja, mi...
stvarno uvek živimo kao deca.
To je način na koji moram da živim.
I ti. Znam da moraš.
Znam da moraš.
Želiš li decu?
Ne, mislim da ne.
Ne? - Ne, ne to. Ti?
Da.
Već osam godina...
mi... pokušavali smo...
da ih imamo.
Ali...
I svi su... dobili decu.
I... moj mlađi brat, dobio je blizance,
a čak ih nije ni hteo.
A mi...
uradili smo sve, ali...
Znaš? Da.
Zašto?
Zašto želiš da imaš decu?
Ne znam.
Dođavola sa tim.
Šta?
U pakao sa tim.
Samo... samo to kažeš.
U pakao sa tim.
Opusti se.
Otvori, otvori, otvori.
Mesi. Mesi. Hej.
Dođi.
Odlazimo.
Jesi li dobro?
Zdravo. - Dobar dan.
Zdravo.
Još nešto?
Holandeza, pogledaj Mesijev dres.
Čoveče, gđo...
Lepo. Slušaj, moramo da idemo.
Ne bez dresa. - Slušaj.
Kupi mi ga. - Ne.
Hoćeš li ga ukrasti?
Dođi. - Gđice...
Šta je ovo?
I ovo? - To je nesporazum.
Ne. - Želim da platim.
Ko je on? - Ja sam njegova majka.
Ti nisi njegova majka. Zovi policiju. Požuri.
Ne, nemoj...
Mesi, trči.
Trči, trči.
Shvatio sam, shvatio sam. - Da.
Mesi je šampion. - Da.
Mesi je šampion.
Vu, hu! - Vu!
Hvala.
... 4, 5, 6, 7... - 5, 6, 7.
... 8, 9, 10.
11. - 11.
12. - 12.
Ovaj.
Stvarno? - Da.
Ne, ne, ne, ne.
Ne, nema varanja. Još jednom.
1, 2, 3.
Da, pobedio sam.
Ne!
Nema prevare. Dobro.
Znam još jednu. Onaj koji drži oči najduže, pobeđuje.
Dobro.
Mesi.
Moraš se vratiti kući.
Zaista to mislim.
Kako se zove tvoja majka?
Marta.
Marta. Lepo.
Kakva je ona?
Lepa. - Lepa?
Je li visoka?
I slatka?
Da.
Ponovo?
1, 2, 3, idi.
Ah!
1, 2, 3.
Levo.
Tamo.
Tamo?
Da.
Mesi zauvek, zar ne?
Dijego. Kakvo ime.
Dobro.
Neko te čeka.
Ćao.
1, 2, 3.
Dijego.
Zar ne misliš da će pokušati?
Zar ne misliš da će plakati? Hej.
Zar ga ne želiš pored sebe?
HOLANĐANKA
Preveo: suadnovic